EN ORIGINALFILM FRA NETFLIX
Ikke vær pågående. Gå til en annen gruppe.
Beveg dere elegant og vær korte og konsise
når dere besvarer spørsmål, uten å bli fortrolige.
Noen av gjestene mine er litt spesielle. Dere vet hva jeg mener.
Slipper dere et brett, trekk tilbake. Andre har i oppgave
å beklage og rydde.
Og til slutt: Ikke noe tilbehør.
Ingen ringer, piercinger, armbånd eller øreringer.
Dere gjør sikkert en glimrende jobb.
Tusen takk.
Vin?
Hvit, takk.
Beklager!
Beklager.
-Det er ok. -Forstyrrer de?
-Nei, jeg elsker hunder. -Gjør du?
-Kan jeg mate dem? -Da elsker de deg for alltid.
Enda bedre.
-Skal jeg gripe inn? -Nei, det er greit.
De må like deg. Vanligvis er de ikke så kjælne.
Ikke ta den flasken.
Gi meg den, er du snill.
Hei, Ricardo. Står til?
Hallo. Vil du ta en drink med oss?
Nei, takk. Jeg har et intervju. Sees neste uke. Hyggelig å se deg.
Jeg bestilte te til deg.
Og en flaske med sodavann, takk.
Vil du ikke ha noe?
Kan du ta av deg brillene?
Beklager.
Beklager!
Jeg tror ikke de lar deg røyke her.
De forbyr det, men ingen ser om du gjør det.
Med mindre noen klager.
Selvsagt.
Det er alltid én av dem på et slikt sted.
Familien din vet det ikke?
Nei.
Sa du det aldri til noen?
Nei.
Det er rart.
Hva da?
Å nesten ikke eksistere.
Det er rart.
Hvordan fant du meg? En forfengelig person finnes lett.
Hvordan kom du deg inn i huset mitt?
Sier jeg det, prøver du antakelig å hevne deg på noen
-uten skyld. -Bare si om det var vanskelig.
Slett ikke. Jeg kunne massakrert alle.
Jeg tuller.
Unnskyld meg. Du kan ikke røyke her.
Ser du? Beklager, hun sa jeg kunne. -Nei, du kan ikke. -Greit, jeg stumper den.
Hva vil du?
At du skal være med meg i ti dager.
Hva?
Det.
Ti dager.
Det er ingen trussel.
Du kan tenke på det om du vil.
Takk.
Resten er tips.
Hvor mye?
Hun vil ikke ha penger.
Hvordan kunne du møte henne uten å si det til meg?
-Herregud, Anabel. -Jeg ville løse det selv.
Hva vil hun?
Tilbringe ti dager med meg.
Hvor?
Jeg vet ikke.
Jeg gikk før hun fikk fortalt det.
-Truet hun deg? -Nei.
Hvor gammel er hun?
42, eller kanskje 43.
Hun heter Chiara.
Min datter, som jeg forlot da hun var åtte.
Er du sikker på at det er henne?
Ja.
Hvorfor det?
Jeg ser meg selv i henne.
Du kan gå inn. De vil treffe deg nå.
Vil du ha noe? Kaffe?
Nei.
Vær så god og sitt.
Vi ba deg komme fordi vi vil oppklare enkelte ting med...
...din underlige forespørsel.
Om å være ti dager med fru Barnuevo.
Ja.
Hva er for eksempel agendaen for tidsperioden dere skal tilbringe sammen?
-Agenda? -Ja.
En kalender med...
La oss si aktiviteter.
Det er ingen.
Skal dere ikke gjøre noe?
Vi skal gjøre noe.
Vi vil gjerne vite om det finnes en raskere løsning.
Økonomisk kompensasjon, for eksempel.
Nei.
Noen andre måter?
Nei.
Jeg vil gjerne vite hva du får ut av dette.
Du må forstå at det virker litt underlig for oss.
Du dukker plutselig opp etter 30 år
og vil tilbringe noen dager på ferie med min kone.
Om jeg visste hvor jeg fant henne, ville jeg ikke ventet så lenge.
Hva om hun sier nei?
Vet ikke. Det har jeg ikke tenkt på.
Hvorfor ikke?
På grunn av det vi er.
Vi har skissert en kontrakt som angir at til gjengjeld
nekter du for at du er i slekt med fru Barnuevo.
Vi bare sikrer oss
at det ikke blir flere forespørsler i fremtiden.
Du kan lese den ved anledning.
Det blir ikke nødvendig.
Noe annet?
Fantes ingen restauranter med bedre parkering?
Du hadde flere muligheter om du kom presis for én gangs skyld.
Vi har alt bestilt for alle tre.
Jeg bestiller selv.
Vi har noe viktig å fortelle deg.
Skal dere separeres?
Nei, det er ikke det.
Er én av dere syke?
Nei, Anabel blir borte i ti dager.
Vi ville si det til deg.
Hvor skal du?
Det er en sak jeg selv ikke kan løse,
så hun tar seg av den.
Hvilken sak?
Unnskyld?
Hvorfor sier du dette?
Du sier aldri noe.
Jeg har en annen datter jeg ikke har sett siden hun var åtte.
Hun vil at vi tilbringer noen dager sammen.
Er dere gale?
Høres ut som dere er fra vettet.
-Hva om hun vil drepe deg? -Nei, vennen...
Alt er under kontroll.
Ville du ha fortalt det om hun ikke hadde dukket opp?
Eller ville jeg aldri visst det?
Vi diskuterer det senere.
Unnskyld meg.
Jeg dør etter en sigarett.
Hvorfor har dere ikke sett hverandre på så lenge?
Hun vokste opp hos faren.
Hvorfor det?
Forlot du henne?
Ja.
Så...
Vær snill med henne.
Hvordan er det med Mathieu?
Det er ikke med i avtalen å møte min far.
Ikke vær redd.
Hvordan er det med ham?
Tja...
...han er død.
Hva skjedde?
Han røykte for mye.
Han er begravd på byens kirkegård hvis du vil besøke ham.
Hvem bor her?
Jeg.
Hvordan det?
Vet ikke.
Trodde du det skulle være forlatt?
Jeg vet ikke.
Kanskje et alter til din ære.
Gi deg.
Tøm i vinen.
Vil du lage mat, eller skal jeg gjøre det?
Vi kan gjøre det begge, om du vil.
Hva om vi deler på husarbeidet?
Greit.
-Har du ikke flere glass? -Jeg drikker ikke.
Jeg har forbudt meg det.
Du kan tenne på i peisen om du vil.
Ellers fryser vi under middagen.
Det er ikke dekning her på grunn av fjellet bak oss.
Det er greit.
Fasttelefonen der virker.
Du kan ringe mannen din om du vil.
Kanskje senere.
-Er han ikke bekymret? -For hva da?
Si at jeg virker normal.
At jeg ikke ser ut som jeg vil drepe deg.
Hvordan ble du så populær?
Min manns karriere førte meg inn i den verdenen.
Akkurat.
Og du trodde nok tid hadde gått.
Dette er umulig. Veden er våt.
Nok tid?
Til at jeg skulle glemme deg.
Hvordan møtte du din mann? Hva heter han?
Bernabé.
Hvordan møttes dere?
Da jeg dro...
Jeg begynte på skolen igjen, og han underviste i økonomi
på universitetet.
Vi tok en drink med gruppen etterpå.
Vi tittet på hverandre.
Senere ba han meg ut på middag.
Hva jobber han med?
Forretningsmann.
Men han var rik før det, ikke sant?
Familien hans.
Så han valgte deg.
Slik rike gjør.
Nei.
Han er ikke slik. Han har verdier...
Hva med datteren din?
Hva gjør hun?
I tillegg til å trene opp hunder.
Hun tar gode bilder.
Hun har mange følgere på nettet.
Bedrifter betaler henne for å legge ut bilder av sine produkter.
Vi sender henne til USA.
Per post?
Hva?
Hun høres ut som hun er en pakke.
Plager hun deg?
Hun valgte skolen.
Og hvem valgte landet?
Og du? Hva?
Hva gjør du? Jeg...
Jeg fullførte aldri noe studium.
Jeg spesialiserte meg ikke i noe,
usle jobber,
kjedelige forhold...
Ingenting peker seg ut.
Det er ikke så du skal føle deg skyldig.
Jeg skulle gjerne hatt noe å være stolt over, men...
...det er ingenting.
Personlige prestasjoner synes ikke alltid på en CV.
En ekspert på etikette.
Jeg kjøpte det nesten.
Jeg vet ikke hva grensen er i denne situasjonen.
Glem det.
I kveld er det nok å vaske opp.
God natt.
Trodde du ble borte til månedsslutt.
Det gikk fortere enn forventet.
Gikk restaureringskurset bra?
Det var ikke verdt anstrengelsene.
Jeg trodde det ville bli enklere.
Du vet jeg er for utålmodig til langsiktige ting.
Vent, ikke rør deg.
Ut med deg.
Natasha!
Hei!
Natasha.
Kom hit, vakre blomst!
Hei, Natasha.
Hvorfor knurrer hun når jeg serverer meg selv alkohol?
Hun hater folk som drikker.
Det er noe mellom oss.
Fin!
Takk.
Sees snart.
Du vet hvor jeg er.
Er du herfra?
Det er utrygt om du ikke vet veien.
Nei. Jeg har ikke vært her på mange år.
Da burde du ikke løpe lenger.
Skogen er farlig etter Berget.
Berget?
Mange går seg vill der.
Takk.
Kom hit.
Ned.
Bli.
Ned.
Sånn.
Kom hit.
Er alt i orden?
Ja.
Og den hunden?
Det er en tispe.
Hun falt i en brønn, og jeg fikk henne ut.
-Gikk du ned i en brønn? -Ja.
Jeg hørte henne klynke i dagevis, men jeg fant henne ikke.
Men i dag gjorde jeg det. Fin, ikke sant?
Men hvordan kom du deg nedi alene?
Med tau.
Det var ikke farlig. Den var ikke så dyp.
Ta den slangen. Hjelp meg med å vaske henne.
Kan jeg skifte? Jeg er ikke kledd.
Bare slå den på og sprut. Du blir ikke våt.
Sånn, det går bra.
Stå der borte så du ikke blir vårt.
Kom igjen.
Ikke vær redd. Det går bra.
Flink bisk.
Sånn, ja.
Du var redd, ikke sant, vennen?
Trodde du ingen kom til å finne deg?
At du ville bli forlatt i det hullet?
Vennen?
Så fin.
Skyll av håret mitt litt.
Det er der jeg har mest.
Det er tørket.
Sånn. Det er nok.
Vi må skylle henne helt av.
Hold henne.
Hold henne her.
I halsbåndet.
Greit.
Jeg sa jo at jeg ville skifte.
Forsiktig.
Ikke i ansiktet mitt.
Vær så snill!
Ikke i ansiktet!
Ikke i ansiktet, sa jeg! Det gjør vondt!
Ikke noe å ta på vei for.
Livet på landet.
Kom hit.
Blir det slik hele tiden?
Hvordan da?
Små triks, for å se om jeg tåler det.
Opp med humøret. Jeg tullet.
Gjelder det kjolen din?
-Jeg kan betale for den. -Hva mener du?
Den er dyr, ikke sant? Kjolen din.
Den var en gave.
En fin gave.
Fra mannen din?
Ja.
Hvor mye kostet den?
Jeg vet ikke. Jeg spør ikke hvor mye en gave koster.
Nei.
Men du regner sikkert ut hvor mye folk bruker på deg
for å se hvor glade de er i deg.
Det ville plaget deg å få en billig kjole.
Slett ikke.
Nei vel.
Hei, du.
Hva skal vi kalle deg?
Liker du Juliet?
Som favorittsangen min.
Liker du Juliet?
Ikke?
Hva med Natasha?
Ja. Natasha.
Da blir det Natasha.
Vakker.
Jeg drar inn til byen.
Trenger du noe?
Hvordan er hun?
Vi tilbringer faktisk ikke mye tid sammen.
Hun gir meg fridager, og jeg ser henne ikke engang.
I går fant hun en hund og fikk meg til å vaske den.
Den bor hos oss nå.
Vi kalte den Natasha.
Jeg forstår det om du aldri tilgir meg dette.
Jeg har allerede tilgitt deg.
For lenge siden.
Hvor lenge siden?
Jeg har visst det i årevis.
Beklager.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre, så jeg sa aldri noe.
Vi kan snakke om det senere.
Og nå, for å synge denne vakre balladen, her er Mama Cass.
Godt å se at du morer deg.
Trodde du var utenfor.
Har du nøkkelen? Hva?
Bilnøkkelen.
Ja da. Jeg går ut.
Du er veldig fin. Hvor skal du?
Ikke sitt opp og vent.
Hvorfor ga du meg et italiensk navn?
Den gang var det en skuespiller med en datter...
Jeg husker ikke hva han het.
Han hadde alltid dress og solbriller på.
Han var i den filmen med tobakkshandleren.
Vet du hvilken?
Det kalte han iallfall datteren.
Går den for sakte? Den går for sakte.
Anabel!
Gikk du av i fart? Det er farlig.
Syntes alltid den karusellen var bedriten.
Godt at du likte gode filmer. Du kunne ødelagt livet mitt.
Berømte navn ødelegger mange folks liv.
Trodde ikke du drakk.
Jeg gjør ikke det.
Bare i kveld, på tivoliet.
Er du lykkelig? Med familien din?
Så populær, hjelper folk frivillig og alt sånt?
Så mange spørsmål.
Du kjenner meg. Jeg kan ikke konsentrere meg.
Jeg forstår ikke.
Nei.
Atferdsforstyrrelse. Blir distrahert.
Alt jeg gjorde som barn, var å klatre.
Du var stille.
Nei.
Ikke etterpå.
Jeg strøk i fag.
Mistet leker med vilje. Jeg klatret i trær...
...så høyt jeg kunne, og ble der.
Du har ikke svart meg.
Er du lykkelig?
Mannen min visste at du eksisterte.
I årevis.
Og du fant det ut i dag?
For Marcello Mastroianni.
Du skal få stille meg et spørsmål. Spør om hva du vil.
Jeg lover å svare uten å klage.
Vet noen andre om dette?
-Om hva da? -Denne turen.
Hvem da, for eksempel?
Jeg vet ikke.
-Jeg skal danse. -Beklager.
Det var noe annet jeg ville vite.
Beklager.
Kan vi dra hjem?
Kom igjen!
Hvem er hun? Hva vil hun?
Jeg kjenner henne ikke.
Jeg kjenner ingen viktige folk.
Jeg vil ikke danse lenger.
Mer?
-Chiara? -Nei.
Jeg kommer til å dø.
Nei, vennen. Det er bare alkoholen.
Jeg vil ikke dø.
Vil du legge deg?
Nei.
Kom du tilbake?
Hore.
Ser du etter noe?
Jeg vil ikke forstyrre.
Det går fint.
For flere år siden møtte min mann og jeg en som bodde her.
Vi hørte han var død.
Han bodde i et hus der oppe, forbi skogen.
Herr Mathieu?
Ja.
Han er ikke død. Han bor i Paris med kona.
Han pleide å besøke datteren ofte. Hun bor i huset ennå.
Jeg kjenner henne. Jeg kan ta deg med dit.
Det er greit. Jeg kjente bare faren.
Takk.
-Har du laget te? -Ja.
Hvordan går det?
Bedre, takk.
-Har du spist noe? -Litt.
Bare litt? Du må være skrubbsulten.
Hvorfor det?
Du har sovet i to dager.
-Er det ikke lørdag i dag? -Nei, det er søndag.
Søndag? Pokker.
Søndag ettermiddag.
Er noe galt?
Nei.
Hvor er du?
Her.
Kom inn.
En film!
Nei, bare lysbilder, dessverre.
-Trodde de var utdødd. -De er det.
Vil du vite hvorfor jeg dro?
Med tiden har jeg blitt mer nysgjerrig på å vite...
...hva du tenkte da du gjorde det.
Husker du hva du gjorde den dagen før du dro?
Nei.
Det gjør jeg.
Du tok på deg sminke.
Du dro...
Men du lot sminken stå ute,
som om du hadde det travelt.
Jeg skjønner.
Stopp litt.
Gå tilbake én.
Én til.
Hvordan er det mulig?
For det er meg, gravid med deg.
Men du er rett ved siden av meg...
...på samme alder som jeg var der.
Hvordan er det mulig?
Eksperimenterte mye en stund.
Det er fantastisk.
Som et tidsmessig paradoks.
Hvordan klarte du det?
Bare dårlig klipp-og-lim.
Nei da.
Det er innsikt og perspektiv.
En idé, en lengsel.
-Du flipper ut. -Nei da.
Hvor gammel var du der?
Vet ikke.
Ansiktet er som skapt for en forside.
Det er heroinet.
-Hva mener du? -Det er heroin.
Men ikke nå lenger.
Den gang. Jeg er nykter nå.
Det var en tenåringsfase.
Du forelsker deg, og han ber deg gjøre det for ham.
Så klarer du ikke å slutte, og...
Uansett, nok tidsmessig paradoks.
Jeg vil be om unnskyldning...
Nei, jeg vil ikke at du skal det.
Hva vil du da?
Hvorfor er jeg her?
Jeg føler meg ikke bra.
Hva føler du?
At bildene blir levende.
Så la dem.
Jeg var der.
Faren din og jeg var der.
Det er ikke sant.
Vi måtte lyve til alle.
Ingen fant det ut. Noensinne.
Hvordan var det?
Jeg kan ikke forklare det.
Du måtte leve det.
Jeg hører alt. Anabel.
Hva er det?
Hører du?
Selvsagt.
For et par måneder siden fikk jeg vite...
...at det kanskje ikke går så bra for meg.
Er det noen der?
Chiara?
Er du syk?
Om du fremdeles hallusinerer, spis mer sukker.
Da synker du igjen.
Er det derfor?
Det er derfor jeg er her.
Du trenger meg.
Jeg ville ha hjelp med innredningen.
Hva har du?
Er det dødelig?
Best du legger deg.
Kommer du til å dø?
Det håper jeg.
Det må være noe dritt å vare til 90.
Hvilken alder tror du er en god grense?
Jeg vet ikke.
Si en.
Det som faller deg inn.
Åttifem.
Ja. 85.
Vil du at jeg skal ta meg av deg?
Vil du at jeg skal bli lenger?
Si hva du vil at jeg skal gjøre.
Ikke bli bløt. Jeg får lyst til å spytte på deg.
Jeg forstår at du er sint.
Du forstår ingenting.
En som forlater åtteåringen sin
forstår ingenting.
Hun forstår ikke en dritt.
En som lar henne stå ved vinduet og vente
resten av livet, forstår ingenting.
Jeg blir full av og til og sitter her i timevis.
I timevis sitter jeg her!
Jeg har vært her siden jeg var åtte, din drittsekk!
Unnskyld.
Det blør. Unnskyld.
Hva skal jeg gjøre?
Hent noe som kan dekke såret.
Kom hit.
Når jeg flytter hånden,
trykk hardt på såret.
Jeg vil ikke gjøre deg noe.
Nå.
Når blødningen slutter, trenger jeg sterke smertestillende.
Det har jeg.
Hva vil du gjøre i morgen?
Jeg planter noen frø jeg kjøpte forleden dag.
Klokker.
Det er blomster.
Kommer du og vanner dem hver helg?
De trenger lite omsorg i dette klimaet.
Blomster er ikke min greie.
De er sterke. De tåler et barskt terreng.
Best du drar tilbake.
Hvor da?
Til livet ditt.
Du har vært perfekt. Takk.
Men nå er det over. Så dette var planen.
Det var ingen plan.
Hvorfor ville du at jeg skulle komme hit da?
Jeg gjorde en feil. Beklager.
Jeg har vært her i en uke, og vet ennå ikke hvorfor.
Hva skal jeg si?
Jeg mistet kontrollen. Beklager. Jeg vet ikke.
Bare si hva du vil.
Eller var det dette du ville? Å se meg slik?
I visshet om at du aldri tilgir det jeg gjorde.
Nei, jeg tilga deg for lenge siden. Jeg bærer ikke nag.
Så...
...hva skal jeg gjøre?
Bare si hva du ønsker.
Jeg vil at du skal dra.
Vær så snill.
De fortalte meg alt på sykehuset.
Sykdommen og spredningen.
Smertene og hvor lenge du har igjen.
Ser du? Du burde ikke ha plantet de blomstene.
Hva vil du at jeg skal gjøre?
Vi kan spise middag.
Har du lyst til det?
Grille?
Kom igjen.
Men jeg vil at du skal være borte når jeg våkner i morgen.
Hva vil du?
Kom og se.
Vi kan tenne på her.
Det er mye vind, men det går.
Det er bare slik det er.
Det er ikke noe annet. Det er bare slik.
Jeg vil bare hjelpe deg.
Sikkert at du vil vite hva jeg ønsker?
Selvsagt.
Mener du det?
Ja.
Hvis du ikke vil gjøre det, må du dra.
Ja.
Står til?
Bra.
Hvorfor er du så lettkledd?
Jeg visste ikke at det var årets kaldeste dag her.
Klimaet og folkene i Paris forstår aldri hvordan de kler varmt.
Høres kjent ut.
Du sa det.
Derfor flyttet vi, og foreldrene mine hatet deg.
De hatet meg før det, Mathieu.
Du var en opprører.
Hvordan sier dere det der du er fra?
"Rastløs."
Det stemmer.
"Rastløs."
Og nå?
Nå har jeg sluttet.
En som deg dukker ikke bare opp slik etter 35 år.
Jeg så etter deg på kirkegården, men du var ikke der.
Jeg skjønner.
Jeg ble løyet til.
Det er angivelig tegn på kreativitet.
Å lyve?
Nei.
Å tilføre intriger i livet.
Det funket alltid for deg.
Hva da?
Intriger.
Behovet for å innbille deg at det du ønsker er et annet sted.
Hvor da?
Hvor som helst, utenom her.
Monsieur!
Bærer du nag til meg?
Nei.
Hvorfor ikke?
Det har forvandlet seg.
Til hva da?
Et urørlig minne.
Du lager alltid uttrykk jeg ikke skjønner.
Noen minner beveger seg og hjelper oss med å leve.
Andre...
...stagnerer.
Veldig mektig.
Hvis vi ikke får dem i bevegelse igjen, trekker de oss ned.
Hun ba meg...
Jeg vet det.
Hun ville ikke la meg gjøre det.
Tilbød du deg?
Ja.
Men hun ba meg bare på middag.
Hun sa god natt som om jeg fikk se henne neste dag.
Sa du ikke farvel?
Det er bedre.
Hva er bedre?
Å ikke gjøre det.
Du vet jo litt om det.
Jeg gjorde det ikke av feighet.
Nei, fordi du hadde bestemt deg.
Og ingenting kunne stoppe deg.
Akkurat som henne.
Nei.
Jeg dro fordi...
...jeg ville ha mer.
Fikk du mer?
Ja.
Men det er aldri nok, Mathieu.
Aldri.
Det er utmattende.
Ser du?
Alle trenger å hvile.
Takk. Behold resten.
Chiara?
Chiara!
Hvorfor ligger du her?
Vi drar hjem.
Jeg er trøtt.
Jeg skal hjelpe deg til sengs.
Nei.
Jeg er trøtt.
Én siste anstrengelse.
Klarer du?
Kom igjen. Mamma...
Hva er det, barnet mitt?
Jeg forstår.
Hva da?
Alt.
Jeg er ikke redd.
Ikke se på meg.